Šodien raidījuma ceļi atkal ved uz Centrālāziju, konkrēti uz Turkmenistānu. Valsti, kuru daži analītiķi ir saukuši par briesmīgāko valsti uz zemeslodes, citi par tikpat nejauku vietu kā Ziemeļkoreja. Skarbs sākums, lai arī Turkmenistānas medijos tiks stāstīts par gandrīz vai paradīzi zemes virsū ar saules valdnieku priekšgalā. Bet patiesībā autoritārais režīms šajā valstī ir gana skarbs un pietiekami skarbi par šo valsti arī ir jārunā. Turkmenistāna ir piemērs tam, kādā fiziskā un sevišķi jau mentālā nebrīvē var dzīvot cilvēki, pat neesot ieslodzīti cietumā. Mēs Latvijā varam tikai atcerēties, vai iedomāties, kā ir dzīvot tādos politiskos apstākļos, kad nedrīkst pateikt neko. ASV bāzētā organizācija “Freedom House” šo valsti ir klasificējusi kā represīvu autoritāro režīmu. Turkmenistāna ar saviem pieciem ar pusi miljoniem iedzīvotāju ir viena no etniski un reliģiski viendabīgākajām valstīm pasaulē, jo 85% valsts iedzīvotāju ir turkmēņi un 89 % ir musulmaņi. Pārējie tiek brutāli diskriminēti un ierobežoti. Daži piemēri, par kuriem var atrast informāciju: ir aizliegts mācīt balohu etniskās minoritātes tradīcijas un valodu. Uzbeku etniskās minoritātes valodu arī aizliedza valsts skolās. Universitātēm savulaik valdība ir ieteikusi nepieņemt studentus, kuriem nav turkmēņu uzvārdi, sevišķi, ja tie ir etniskie krievi. Vēl šogad septembrī tika slēgtas pēdējās klases, kurās mācījās krievu valodā. Krievijas Federācija atklāti pret neiebilda, bet vēstniecība tikai pauda nožēlu un faktiski atbalstīja. Turkmenistānas valdības pozīcijai. Interesanti, ka Turkmenistānas konstitūcija garantē reliģijas brīvību, bet, kā var noprast, tāpat kā lielākā daļa citu cilvēktiesību, tās netiek ievērotas. Precīzi dati par Turkmenistānas iedzīvotāju skaitu nav zināmi, jo pat valdības iekšējos aprēķinos tiek minēts, ka pat divi miljoni no pieciem ar pusi miljoniem iedzīvotāju varētu būt emigrējuši prom no valsts šīs desmitgades laikā, sevišķi uz Turciju. Un tas pie situācijas, ka nomināli Turkmenistāna skaitās viena no bagātākajām valstīm Centrālāzijā. Valsts galvenais atbalsta punkts ir naftas un dabasgāzes ieguve, jo Turkmenistānā ir pasaulē sestās lielākās dabasgāzes rezerves. Gāzi lielākoties Turkmenistānas režīms eksportē uz Ķīnu un arī Krieviju. Ekonomiskā atkarība no Ķīnas gan arī ir ļoti izteikta, gandrīz 85 %no eksporta iet uz Ķīnu, ap pieciem procentiem uz Turciju. Naftas un gāzes eksports veido 25 procentus valsts IKP. Bet ne pirmais, ne otrais modernās Turkmenistānas prezidents nav spējuši izdarīt pietiekami, lai apkarotu korupciju, privatizētu valsts uzņēmumus, attīstītu ekonomiku ārpus enerģētikas sektora vai uzlabotu uzņēmējdarbības vidi kopumā. Tādēļ valsts atkarība no pasaules energoresursu cenām tieši ietekmē valsts attīstību. Viens no piemēriem, 2018. gadā tika pieņemts lēmums, ka bezmaksas ūdens, gāze un elektrība valstī iedzīvotājiem vairs nenodrošinās. Nenoliedzami, arī pašlaik pasauli pārņēmusī Covid-19 pandēmija pamatīgi ietekmē Turkmenistānas ekonomiku, lai arī oficiāli Turkmenistānā, kā burvju oāzē tuksneša vidū, Covid-19 saslimušo nav. Tomēr prezidents Gurbanguli Berdimuhamedovs pēdējā laikā atzīst, ka vīruss vispār ir, tāpēc pastiprināti jāpievērš uzmanība higiēnai. Realitātē Turkmenistāna nav Covid-19 izņēmuma oāze, valsts nespēj tikt galā ne ar pašu Covid-19 pandēmiju, ne arī tās izraisītajām ekonomiskajām sekām. Par spīti tam visam režīms vēl joprojām pieturas pie drakoniskiem un cilvēka cieņu aizskarošiem ierobežojumiem. Viens no piemēriem - operas un cirka izrādes ir aizliegtas kā neatbilstošas turkmēņu nacionālajām tradīcijām. Bet politiski par vienu no Turkmenistānas tradīcijām varētu saukt viņu pašu pasludināto neitralitāti. Par šīs, uz papīra neitrālās Turkmenistānas šā brīža ar naftu un gāzi saistītajiem ārpolitiskajiem izaicinājumiem eksperta viedokli vaicājām doktoram Adilbekam Jermekbajevam no Al-Farabi Kazahu Nacionālās universitātes. Vēl daži fakti par Turkmenistānu. Turkmenistāna ir pazīstama ar to, ka tai ir arī vairāki savdabīgi Ginesa rekordi. Šeit gan jāpiebilst, ka Ginesa Rekordu grāmata tiek apsūdzēta par to, ka tā izpatīk diktatoram. Starp citu, par "elles vārtiem" runājot – tas ir 60 metru plats un 30 metru dziļš gāzes krāteris, kurā ir gan gāzes, gan naftas atradnes. Lai atbrīvotos no liekās gāzes, padomju inženieri to aizdedzināja 1971. gadā, cerot, ka tas turpinās degt pāris nedēļas. Deg joprojām! Viens no visbiežāk pieminētajiem faktiem ir tas, ka galvaspilsēta Ašhabada ir ar lielāko baltā marmora ēku īpatsvaru skaitu pasaulē. Tiešām gar ielu malām var redzēt galvenokārt tikai baltu marmoru, jaunceltnes, kas domātas jaunajām ģimenēm. Bet jāmin, ka minimālā alga Turkmenistānā ir ap 300 eiro, vidējā – ap 1200 un ne visi šos jaunos dzīvokļus var atļauties. Vēl kāds novērojums – šīs marmora fasādes faktiski ir vērstas tikai uz ielas pusi, bet metrus 200-300 tālāk paveras jau pavisam cita aina. Toties baltajā pilsētā ar baltajām automašīnām, kuras nedrīkst būt vecākas par 2000. gadu, ir arī pasaulē lielākais iekštelpu panorāmas rats, kas ir 47,6 metrus diametrā. Vēl Ašhabadā ir pasaulē lielākie āra baseini, daudz pieminekļu zirgiem, jo prezidents ir žokejs un pats arī sarakstījis virkni grāmatu par zirgiem.